- De ville bare synge noget for mig. - Dejligt, bliv endelig ved.
Noget højt og køligt?
Far. . . passer det, at Fräulein Maria ikke kommer tilbage?
- Det gør det vel. . . Hvad har vi her? - Lyserød limonade.
Med et stænk limonade.
- Jeg kan ikke tro det. - Tro hvad?
- Det om Fräulein Maria. - Læste jeg ikke sedlen op for jer?
Hun skrev, at hun savnede klostret -
- og måtte vende tilbage. Mere er der ikke i det.
- Jeg tror, jeg vil smage det der. - Hun sagde ikke engang farvel.
Jo, på sedlen.
- Hverken for sødt eller for surt. - Men for lyserødt. . .
Hvem bliver så vor nye guvernante, far?
Tja. . .
Der kommer ikke flere guvernanter.
- l får en ny mor. - En ny mor. . .?
Vi besluttede os i går aftes. Nu bliver vi en lykkelig familie.
Stik så af med jer.
- Ja, mine børn? - Jeg hedder Liesl. . .
Vi søger Fräulein Maria.
Fräulein Maria. . .? Nå, Maria!
Kom indenfor.
Vent her.
Jeg hørte, at l spurgte efter Maria.
- Sig til hende, at vi er her. - Desværre. . .
- Det skal De! - Vi vil have hende tilbage.
- Vi vil bare tale med hende. - Maria træffer ikke nogen lige nu.
- Jo, os! - Hun skal se min finger.
En anden gang. Jeg siger, at l har været her.
Gå så nu, børn
Farvel, børn.
- Hvad var det der? - Von Trapp-børnene søger Maria.
- Har hun intet sagt endnu? - lkke et ord, moder. Hun beder kun.
Det er sært, hun virker både glad og ked af at være her igen.
Det var måske forkert at lade hende være alene så længe. Hent hende.
Søster Augusta, før vor nye postulant til dragtrummet.
Hun kan komme ind.
Det gør mig ondt, at du har været ulykkelig.
- Hvorfor sendte de dig tilbage? - Det var mig, der rejste.
Sæt dig. Fortæl, hvad der skete.
- Jeg var bange. - Bange? Var de uvenlige?
Nej. . . jeg var forvirret. . .
Jeg har aldrig følt sådan før. Jeg ville herhen, hvor jeg er tryg.
Klostret skal ikke bruges som en flugt.
Hvad er det, du ikke kan møde?
- Jeg kan ikke se ham igen. - Ham?
Tak, søster Margaretta.
Kaptajn von Trapp?
- Blev du forelsket i ham? - Jeg ved det ikke!
Baronessen sagde, han var forelsket i mig, men jeg ville ikke tro det.
Af og til når vores blikke mødtes, kunne jeg dårligt få vejret.
- Lod du ham se, hvad du følte? - lkke bevidst.
Jeg var der i Guds ærinde. Jeg kunne ikke bede om hans kærlighed.
Jeg er rede til at aflægge klosterløfte nu.
Hjælp mig.
Kærligheden mellem mand og kvinde er også hellig. Du kan elske.
- Spørgsmålet er hvordan. - Men jeg har viet mit liv til Gud.
At du elsker denne mand, betyder ikke, at du elsker Gud mindre.
Nej, det her må du bringe i orden. Du må vende tilbage.
Bed mig ikke om at gøre det.
Disse mure skal ikke lukke problemer ude. Dem må man løse.
Du må leve det liv, du er bestemt for.
Det ligner ikke jer at være så hemmelighedsfulde.
Det er vi ikke.
- l plejer ikke at glemme middagen. - Tiden gik bare.
Hvem vil nu fortælle sandheden? Friedrich. . . Brigitta. . . Liesl?
Hvor tror du, vi har været?
Du må da have en anelse.
Marta. . . fortæl du det.
Som Friedrich sagde, så plukkede vi bær.
Ja, det er rigtigt, l plukkede bær!
- Hele eftermiddagen? - Vi plukkede tusindvis af bær.
- Hvilken slags bær? - Blåbær.
Det er er for tidligt til blåbær.
Det var jordbær. Men det har været så koldt, at de er blevet blå.
Så vis mig bærrene.
- Lad mig se dem. . . - Vi har dem ikke længere.
Hvorfor ikke det?
- Vi har spist dem! - Dem alle?
De smagte så godt.
Siden l har proppet jer med bær, og derfor ikke kan være sultne -
- siger jeg til Frau Schmidt, at l godt kan springe middagen over.
- Vi skulle have sagt sandheden. - Så han var blevet vred?
- Hellere det end at sulte ihjel. - Vi har ikke gjort noget forkert.
Min mave knurrer.
Vi skulle have haft lov til at hilse på hende.
- Hvordan mon græs smager? - Det her føles forfærdeligt.
Når Maria var ked af det, sang hun den der sang. Lad os prøve.
Hvorfor føles det ikke bedre?
Jeg er så glad for at se jer igen! Hvordan har du det, Kurt?
- Jeg er sulten. - Hvad er der sket med din finger?
Den satte sig fast. . . mellem Friedrich's tænder.
Øg du, Liesl? Er der kommet nogen telegrammer?
lkke ét brev. Men jeg har vænnet mig til det. Jeg længes efter skolen.
Skolen er ingen flugt. Du må løse problemerne.
- Jeg har så meget at fortælle. - Det har vi også.
Det vigtigste er, at far skal giftes.
Ja. . . med baronesse Schraeder.
Jaså. . .
Se, far, Fräulein Maria er kommet tilbage!
Goddag, kaptajn.
Alle går ind og spiser middag nu.
De forsvandt uden at sige farvel. Heller ikke til børnene.
- Det var forkert af mig. Undskyld. - Hvorfor gjorde De det?
Spørg mig ikke. Grunden til det er væk nu.
Fräulein Maria, De er her igen! Det var da dejligt, Georg.
Jeg ønsker Dem lykke til. Børnene fortalte, at De skulle giftes.
Nu bliver De vel denne gang?
Kun indtil De har fundet en anden.
Nå, der er du!
Jeg må tale med kokken om schnitzlen. Den spolerer min figur.
Og den gør dig så tavs ved middagsbordet. Eller var det vinen?
Jeg ved virkelig ikke, hvad jeg skal give dig i bryllupsgave.
Du får jo mig. . . Men jeg vil jo også gerne give dig en lille ting.
En fyldepen. . . men det har du jo i forvejen.
Så tænkte jeg på et hus i Frankrig, men de er så svære at pakke ind.
En yacht? En stor i Middelhavet eller en lille i badekarret.
Øg hvor skal vi tage hen på bryllupsrejse?
Vi kunne rejse Jorden rundt, tænkte jeg -
- men der må findes bedre rejsemål.
- Elsa. . . - Ja, Georg.
Det nytter ikke.
Jeg har været uærlig over for os begge. Og unfair mod dig.
- Når to taler om ægteskab. . . - Sig ikke mere, Georg.
Forstår du. . . jeg har tænkt over en del ting.
Jeg tror ikke, du er den rette for mig.
Du er alt for selvstændig.
Jeg må have en, der har desperat brug for mig. Eller mine penge.
Men jeg vil takke dig for hvert et øjeblik, vi har haft sammen.
Nu pakker jeg og tager til Wien igen, hvor jeg hører hjemme.
Øg et sted derude er der en ung dame, som jeg tror. . .
. . . aldrig bliver nonne.
På gensyn, du kære.
Hej. . .
Jeg tænkte, at jeg måske ville finde Dem her.
- Er der noget, De ønsker? - Nej, nej. . . sid ned.
Må jeg. . .?
Jeg har tænkt på en ting. . . på to ting.
Hvorfor flygtede De til klostret?
Øg hvorfor kom De tilbage igen?
Jeg havde en forpligtelse. Jeg måtte indfri den.
Var det alt?
- Jeg savnede børnene. - Det er da klart. . . Kun børnene?
- Nej. . . jo! Burde jeg ikke det? - Jovist, det er da klart.
Jeg havde bare håbet, at De måske. . .
Ja?
lntet var det samme, efter at De var rejst. . .
. . . og sådan bliver det også, når De rejser igen.
Jeg tænkte, at De måske. . . ville ombestemme Dem?
Baronessen sørger sikkert for, at alt bliver godt her.
- Baronessen bliver her ikke. - lkke det?
- Nej. - Jeg forstår ikke rigtigt.
- Forlovelsen er ophævet. - Det var da trist.
Synes De det?
Er den det?
Man kan ikke gifte sig med én, når man. . .
. . . er forelsket i en anden.
Vel?
Abbedissen plejer at sige -
- at når Gud lukker en dør, åbner han et vindue.
Hvad siger hun mere?
At man må finde sit eget liv.
Var det derfor, du kom tilbage?
Har du fundet det, Maria?
Det tror jeg.
Ja, det har jeg.
Jeg elsker dig.
Ved du, hvornår jeg blev forelsket i dig?
Da du satte dig på den der fjollede kogle!
For mig var det, da du blæste i din tåbelige fløjte.
Maria. . .
Hvem skal jeg anmode om at få din hånd?
- Lad os spørge. . . - Børnene?
Hr. Detweiler!
- Heil Hitler! - Goddag, hr. Zeller.
Jeg er blevet Gauleiter nu.
Jeg har lige været ude hos von Trapp -
- den eneste, der ikke har hejst vort nye flag, men det har vi ordnet.
Husholdersken sagde, De var her. Andet ville hun ikke fortælle.
- Hvad vil De vide? - Hvornår han kommer tilbage.
Han er på bryllupsrejse, vi ved ingenting.
Siger De, at han ikke har været i kontakt med sine børn?
Hvor mange mænd kontakter Deres børn, mens de er på bryllupsrejse?
Når han kommer hjem, forventes han at rette sig efter den nye orden.
Må jeg hylde beslutningen om, at vi holder den festival i aften.
lntet har forandret sig i Østrig. Det viser vi med sang og musik.
Østrig er stadig det samme. Heil Hitler!
- Nu tager vi hjem. - Hvorfor var han så vred?
- Sådan er alle nu om dage. - Det skyldes måske edderkopflaget.
Kommer far i vanskeligheder?
Det gælder bare om at holde fred med folk. Husk det i aften.
- Skal vi virkelig synge for folk? - Ja, jeres navne står her.
Liesl, Friedrich, Louisa, Brigitta, Kurt, Marta, Gretl. . .
- Hvorfor står jeg altid sidst? - Fordi du er den vigtigste.
- Må vi godt synge for far? - Han vil blive så stolt.
- Tror du på det, Liesl? - Stoler du ikke på mig?
Du er en meget kvik pige.
Liesl!
Rolfe! Hvor er jeg glad for at se dig. . .
Sørg for, at din far får det her.
- Han er på bryllupsrejse. - Det ved jeg. Vi ved alt om alle.
- Hvem er vi? - Giv det til ham.
- Det er et telegram fra Berlin. - Vil du ikke selv komme med det?
Jeg har vigtigere ting for nu, og det burde din far også have.
Men, Rolfe. . .
Er l allerede hjemme?
Købte l noget til os i Paris?
- Hvorfor ringede l ikke? - Vi forsøgte. . .
- Det var ikke min ide. - Vi kom, så hurtigt vi kunne.
Hvor har vi savnet jer!
- Vi savnede at kysse jer godnat. - Øg al jeres larm om morgenen.
Det var heldigt, l kom nu. Se, Fräulein Maria. . . mor.
Vi skal synge på festivalen i aften.
En lille overraskelse.
Der er overraskelser til jer ude på terrassen.
- Det her kommer vi til at diskutere. - Jeg måtte træffe en beslutning.
De var heldige med at komme med. De bliver festivalens højdepunkt.
- Syv børn i en og samme familie. . . - Max!
Du ved, hvad jeg mener om det her.
Komiteen blev fortryllet.
- Aldeles begejstret. - Bare denne ene gang. . .
- lkke tale om. - Det er for Østrig.
Der findes ikke noget Østrig længere.
Tilslutningen forløb fredeligt, det må vi være taknemlige for.
Max. . . nogle gange er det, som om jeg ikke kender dig.
Det her er til dig, far.
Han må foregive at samarbejde med dem. Øverbevis ham om det.
- Det ved du, jeg ikke kan. - Synger børnene ikke. . .
. . . bliver det endnu værre for Østrig. Og også for mig.
Mor. . . Det føles godt at kalde dig det.
- Det føles godt at høre det. - Jeg kan mærke, at du elsker far.
Hvad gør man, når man tror, man elsker nogen?
Når man holder op med at elske nogen?
Eller han holder op med at elske dig?
Man græder. . . og så venter man på, at solen bryder frem igen.
Der er så meget, jeg ikke ved noget om.
- Det kan føles, som om alt slutter. - Øg også, som om alt begynder?
Sådan føltes det mig. Det vil blive lige så vidunderligt for dig.
Liesl. . .
- Hvad er det? - Berlin. En befalingspost i flåden.
Jeg skal melde mig på flådebasen i Bremerhaven allerede i morgen.
Det anede mig, men så tidligt. . .?
At nægte ville blive skæbnesvangert for os alle.
Øg at gå over til dem er utænkeligt.
Gør børnene rejseklare, men sig ikke noget, der kan forurolige dem.
Vi må forlade Østrig. . .
. . . og det her hus. . .
. . . i aften.
Det gør ondt at tænke på, at de går glip af forestillingen.
- Til den tid er vi over grænsen. - Det er et stort offer, jeg bringer.
- Du har intet valg. - Det er derfor, jeg gør det.
- Hvorfor starter de ikke bilen? - Fordi ingen må høre os.
Hvad vil Frau Schmidt og Franz sige?
Det er bedst for dem, at de ikke ved noget.
- Kommer vi tilbage? - Det håber jeg.
Vil de skubbe bilen helt til Schweiz?
- Noget galt med bilen, kaptajn? - Ja, den vil ikke starte.
Karl. . .
Vil du få kaptajn von Trapps bil til at starte?
Glimrende, Karl.
Jeg har ikke spurgt, hvor De skal hen. Øg De har ikke spurgt mig.
Vi er nok bare ikke så nysgerrige.
De svarede ikke på telegrammet fra admiral von Schreiver.
Jeg troede ikke, man måtte læse andres telegrammer i Østrig.
- lkke i mit Østrig i hvert fald. - Jeg har mine ordrer.
Jeg skal føre Dem til Bremerhaven i aften.
Jeg er bange for, det ikke kan lade sig gøre.
Forstår De, hele familien. . .
. . . skal nemlig deltage i sang- festivalen. Det er der, vi skal hen.
- Vi kan ikke skuffe dem nu. - Bare vi ikke kommer for sent.
Skal jeg tro på, at De skal deltage i en koncert?
Det bliver en enestående forestilling.
Jeg har, lige som De, skjulte talenter.
Her har De programmet.
- Der står kun børnenes navne her. - Der står ""familien von Trapp"" .
Øg jeg er en del af familien.
Hvad så med. . . rejsetøjet, som l alle har på?
Aftenluften er ikke god for børnenes stemmer.
Nå ja, en lille forsinkelse sker der ikke noget ved. . .
. . . så derfor får l lov at synge.
Alle sammen. Men kun fordi jeg vil det.
Det viser nemlig, at intet har ændret sig i Østrig.
Efter forestillingen tager De til Bremerhaven, kaptajn von Trapp.
Sæt jer alle ind i bilen, så eskorterer vi jer til festivalen.
- Det behøves ikke, hr. Zeller. - Det er kun en fornøjelse.
Vi ønsker jo ikke, at De skal blive væk blandt alle disse mennesker. . .
Nej.
Kære landsmænd. . .
Vi kommer ikke til at ses et stykke tid.
Nu vil jeg synge en kærlighedssang for jer.
Jeg ved, at l deler denne kærlighed.
Lad den aldrig dø.
Jeg tror, den går hjem. Jeg kommer til at savne jer.
Øg de penge, vi kunne have tjent.
Tak. Vi er nu fremme ved festivalkonkurrencens afslutning -
- men vi kender selvfølgelig ikke resultatet.
Mens dommerne voterer, har jeg fået lov at give jer et ekstranummer.
Det her er sidste gang, von Trapp- familien synger i lang tid.
Efter koncerten bliver kaptajn von Trapp ledsaget til sin tjeneste -
- i det Tredje Riges flådestyrker.
Mine herskaber. . . familien von Trapp byder jer nu farvel.
Nu har jeg fået dommernes svar.
Vi begynder med tredjeprisen.
Den går til førstesolisten i Sankt Agatha-koret i Murback -
- Fräulein Schweiger!
Andenprisen går til Toby Reiser-kvintetten.
Og førsteprisen, den fineste udmærkelse i Østrig -
- går til sanggruppen von Trapp!
Familien von Trapp!
De er borte!
Kom. . .
Skynd jer! Jeg ved, hvor l kan gemme jer.
Tag det roligt. . .
Åbn den!
Godaften.
Skynd Dem!
To mand derind! Seks mand tager gården. l to tager gangen.
Vi indså ikke, hvor farligt det her er for jer.
- l gjorde ret i at komme her. - Vi kan måske låne en bil her.
En bil hjælper ikke. l radioen sagde de, at grænserne er blevet lukket.
Hvis grænserne er lukkede må vi gå over bjergene til fods.
Men børnene?
Vi klarer det.
Du er ikke alene, Maria.
Jeg vender mit blik mod bjergene og hjælper jer.
- Jeg er bange. - Det er jeg også.
Må Gud være med jer.
Hjælper det, hvis vi synger om de ting, vi kan lide?
Nej, ikke nu. Du må være meget stille.
Vi går op på taget.
Rolfe, jeg beder dig!
Vent!
Maria. . . børn. . .
- Det er Dem, vi vil have, ikke dem. - Læg den der.
Jeg skyder!
Du er så ung. . .
- Du hører ikke hjemme blandt dem. - Bliv der!
Følg med os, inden det er for sent.
lkke et skridt til! Jeg dræber Dem!
- Giv mig den. - Jeg dræber Dem.
Rolfe. . .
Du bliver aldrig en af dem.
Løjtnant! De er her!
Moder. . . jeg har syndet.
Det har jeg også.
Hvordan det, mine børn?
SLUT Undertekst: Gelula/SDl (DANlSH)
Resynck: Xenzai[NEF]